PAULA ROMANESCU

PAULA ROMANESCU

S-a născut la 20 octombrie 1942 în localitatea Ţuţuleşti, judeţul Argeş. Este licenţiată a Universităţii din Bucureşti, Faculatatea de Limbi Romanice şi Clasice (1997) şi De L’Academie Européene des Sciences, des Lettres et des Arts Paris – Sorbonne (Franţa).

De asemnea, este membră a Uniunii Scriitorilor din România şi a fost recompensată cu distincţia Meritul Cultural în Grad de Cavaler.

Volume originale: „Et si l’amour raison?” (2016), „Întâmplarea ca o viaţă de om” (2014), „Poeme” (2013), „Zăvor de iarbă/Verrou d’herb” (I-II, 2012), „101 Poeme” (2011), „Ecoul umbrelor/L’écho des ombres” (2011), „Dar noi, iubire, noi?/Mais nous, mon âme, nous?” (2007), „Însorit regat/Ensoléille empire” (2004), „Cugetări/ Pensées” (2001), „Haiga” (1998), „Dialog/Dialogue” (1998-2006), „Chant à la francophonie” (casetă audio, voce Liana Lungu, 12 cântece în limba franceză pe versuri de Eminescu, Blaga, M. K. P., P. Romanescu, 1998), „Sens” (1997), „N’insitez plus” (1997), „Hypocrite poète, mon semblable, mon frère” (1995) şi „Avril de ma jeunesse en fleur” (1993). Totodată, Paula Romanescu are traduceri din/în limba franceză (în volum).

REPLICI

Lui Titus Andrei care a clamat la un

cenaclu literar despre subsemnata:

„E mare poetă

Şi traducătoare!

Ce m-ar mai … traduce

Însă nu mă are!”

P.R.:

Simple şi biet nemuritor

Eu te-aş traduce că nu-i bai,

Să vezi şi tu cât de uşor

Poţi fi când operă tot n-ai.

Mie la primirea Ordinului Meritul

Cultural în Grad de Cavaler

Bine instalată-n toamnă,

Vremii noi ce să-i mai cer?

Speram s-ajung mare doamnă

Şi, mă iată cavaler…

Unei june care, în tramvai, m-a văzut

(vai!) mai tânără decât ea

O tânără cu, drept frunză de vie

Un cerceluş înfipt în ombilic,

Se-nfige-n locul ce credeam că mie

Mi-ar fi priit. Îţi mulţumesc, îi zic!…

Lui G.C., căruia, cerându-i o epigramă,

mi l-a citat pe Păstorel cu-al său

„Ceva să nu-i spui nimănui”…

Cu un zâmbet subţirel

Ce-mi tot spui de Păstorel?

Nu mai umbla cu citate,

Treci la fapte!…

G.C. :

De dorul tău, pe şapte ruguri

Ard ca în iad, dar cin’ să ştie

Când tu, făptură sacră, vie,

Dai liber altora la struguri…

P.R.:

Nu mai râvni la vii cu struguri!

De eşti culegător de soare,

Poţi arde şi pe şapte ruguri

Aprins de-o cupă de răcoare.

Dacă şapte ruguri sfinte

Tot nu ţi-au venit de hac,

Fă-ţi din strugur bob de minte –

Boabele-n vin se prefac…

Dacă şapte ruguri tot viu

Te-au lăsat, paznic la vie,

N-o fi vinul rubiniu

Botezat cu apă vie?

UNOR INCOMODAŢI DE EMINESCU

Prea-gureşi fonfi, gângavi flecari,

Cine-ar mai sta să vă asculte?

Sunteţi mărunţii unor mari

Necunoscute.

LOGICĂ DE MINCINOS

O fi având picioare scurte

Minciuna, însă cum s-ajungi

Făr’ să-ndrugi vrute şi nevrute

La mândra cu picioare lungi?

DESPRE STAREA NAŢIUNII

Se-ntrec puterile-n (degeaba) stat –

De-o parte miruiţii, de alta lătrătorii –

Şi în dosare-atât s-au înfruntat

Până-au exterminat alegătorii.

UNOR MEDICI STRÂNGĂTORI

Profesiunea – joc secund,

Peşcheşurile – sfânt travaliu

De-agoniseli prin care-şi vând

Onoarea pe-un dezonorariu.

FABULĂ

Vulpea a furat odată caşcaval

De pe-o socială scară,

Pentr-o vrabie, zicea. Truc banal.

Era doar parlamentară…

NEDREAPTĂ ÎNVINUIRE

Nu şarpele a inventat plictisul

De care se umpluse Paradisul

Când i-a şoptit stins Evei la ureche

Acea nouă poveste veche…

OPINCA ROMÂNEASCĂ ÎN 1919

Talpă a ţării, n-ai fost niciodată,

Atât de sus şi-atât de evident

Triumfătoare ca în ziua-n care

Un brav oştean te-a pus pe-un Parlament.

UNUI ÎNDRĂGOSTIT TĂCUT

Până să-mi spui tot dorul tău

Tăcând, te uită Dumnezeu.

Însă, când prind să te ascult,

Cătând în ochii tăi, mă uit…

LOGICĂ DE FUMĂTOR

Ziceţi că-i lucru dovedit:

Fumatul te ucide-ncet!

Dar cum deloc nu-s prea grăbit,

’Naintea Domnului mă iert…

LA FESTIVALUL „PORNI LUCEAFĂRUL”

Când iar porni luceafărul spre iarnă

Zăpezile de-alt’dat’ au prins să cearnă

Cu prospeţimea albului postum

Tăceri pe zgura timpului de-acum.

Contents