Creatii literare - GEORGE TEI

GEORGE TEI

Născut la 31 mai 1946, în București. În anul 1985 i s-a publicat prima poezie în ziarul „CRONICA SĂTMĂREANĂ”, din Satu Mare. Ulterior, i s-au mai publicat poezii în mai multe reviste ale Uniunii Scriitorilor, și nu numai.

Volume publicate: „Fratele meu geamăn” (1995), „Lasă-mi dragostea” (1998), „nu CER să mă IUBIȚI” (1998), „Anna Perenna” (2001), „Marsupiul îngerilor” (2002), „Bolnav de timp” (2005), „Miza Pei” (2007), „Niciodată cuvintele” (2011), „Muntele din mine” (2013), „Operație pe cord deschis” (2014 – ediție bilingvă româno-engleză), „Trecerea prin iubire” (2015 – ediție bilingvă româno-franceză), „Condamnat să rămân” (2016), „Rătăcit în sentimente” (2016 – ediție bilingvă româno-franceză), „Remember” (2016), „Culorile sonetului” (antologie de sonete – 2017).

Dintre premiile obţinute la diversele concursuri de poezie menționăm: Trofeul festivalului de Poezie „COSTACHE CONACHI” (Tecuci, 1993), Premiul II la Festivalul de Poezie „OVIDIU HULEA” (Aiud, 1994), Premiul III la Festivalul de Poezie „GEORGE BACOVIA” (Bacău, 1994), Premiul ziarului „INFORMAŢIA DE ALBA” – Centenar LUCIAN BLAGA (Sebeş, Alba, 1995), Premiul editurii „ŞCOALA ALBEI”, la Festivalul de Poezie „LUCIAN BLAGA” (Sebeş, Alba, 1996), „Menţiune Specială” la acelaşi Festival de Poezie, „LUCIAN BLAGA” (Sebeş, Alba, 1997).

PENTRU O CLIPĂ…

… am crezut că

exist

îţi priveam ochii

rătăciţi între dorinţă şi resemnare

ca şi cum

nu te văzusem

până atunci

era ziua

în care mă născusem

ora la care nu mă doream

dar

aşa cum nu pot prevedea

clipa

amăgirea va ofili speranţa

şi eu

îmi voi trimite gândurile

spre tine

dar nu vor veni singure…

ECUAȚIE

nu voi mai scrie

despre tine…

literele nu se mai rotunjesc

cuvintele se ascund

în umbra gândurilor

dacă liniştea îţi va retrage ecoul

voi reveni să-ţi acord

ultima şansă

până atunci

tăcerea va rămâne

simplă

ecuaţie cu două necunoscute…

TREBUIE SĂ PLEC…

… grijile mele

sunteţi voi

noaptea îmi trezesc visele

ziua trimit inima

să vă colinde

între noapte şi zi număr

paşii făcuţi către El

în zadar trimiţi zorii

să mă caute

niciodată

nu vei mai regăsi drumul

spre mine…

AZI…

… rămân

pe urmele tale

urmărindu-mi menirea

nu întreb cine sunt, nu caut

în motivaţia mea…

merg

dincolo de cuvinte

să descopăr

esenţa

în sufletul meu

se naşte

altă Poezie!

RONDEL DEDICAT POEZIEI

Te-aş fi iubit de nu-mi erai stăpână

Dar te-aş urî de m-ai lăsa străin

Şi nu ştiu cât distanţa ne amână

Un ultim pas – destin înspre destin.

Ascult şi mă asculţi ca o fântână

Prea plină de ecoul ei prea plin,

Te-aş fi iubit de nu-mi erai stăpână,

Dar te-aş urî de m-ai lăsa străin.

Cu greu, reîntruparea ţi-o menţin –

Dau viaţa mea târziu pe-o altă mână

Şi voi plăti cu drumurile până

Ne vom plia amiezile ce vin.

Te-aş fi iubit de nu-mi erai stăpână…

RONDEL DE AMIAZĂ

Ne mai sluţim amiaza cu încă o amiază

Încet dar sigur jocul se schimbă-n aşteptare

Iar palma ta rotundă, prin gesturi tot

mai clare,

Să ne încingă brâul iubirii nu cutează.

E primăvară, totuşi, dar valul ce ne doare

Pe valul altei clipe ne-alungă, ne trădează;

Ne mai sluţim amiaza cu încă o amiază,

Încet dar sigur jocul se schimbă-n aşteptare

Şi mai plutim nevrednici spre neştiuta oază

Pentru a prinde, iarăşi, o vară de răbdare;

Timid, în umbra noastră o umbră se aşează,

Pe cerul tău albastru o flacără dispare.

Ne mai sluţim amiaza cu încă o amiază ..

RONDELUL TEIULUI SINGURATIC

Singuratic, aplecat spre casă

Rătăcitor sau prins într-o lagună,

Esenţă moale-n viaţa sa imună

Flori târzii spre trecător îşi lasă

Dar şi atunci când seara îl adună

Iară vouă încă nu vă pasă

Singuratic, aplecat spre casă

Rătăcitor sau prins într-o lagună,

El îşi întinde ramura nebună

Să-i simţiţi şi ultima angoasă;

Alunga-va noaptea secetoasă

Chiar fără să vă ceară vreo arvună

Singuratic, aplecat spre casă…

Contents