Creatii literare - IOANA VOICILĂ DOBRE

IOANA VOICILĂ DOBRE

Poeta Ioana Voicilă Dobre s-a născut la 22 ianuarie 1961, în comuna Cireșu, Brăila.

Pentru a ajunge la aceste esențe lirice, prin care exprimă trăiri de o mare profunzime și diversitate, cuprinse în cel de al șaptelea volum de poezii al său, „Floare de cais”, apărut recent la Editura „Astralis”, autoarea a parcurs un traseu dificil, marcat de notabile realizări artistice.

Este vorba despre volumele: „În lumea iubirii” (2010); „Între verde și albastru” (2010); „Secvențe în alb și negru” (2012); „Poeme desuete gravate în suflet” (2012); „Memento” (2014); „Ce frumos am trăit…” (2015).

Vă oferim un grupaj de poezii din volumul „Floare de cais”, lansat la salonul literar „Astralis” de către editura cu aceeași nume în cadrul Bibliotecii Metropolitane „Mihail Sadoveanu”.

GEO CĂLUGĂRU – Membru U. S. R

FLOARE DE CAIS

Într-o zi din misteriosul mai

Am simțit că tu nu mai erai,

Te pierduseşi dragoste-ntr-un vis

Cum în fructu-i floarea de cais…

Și am plâns zadarnic lipsa ta

Zbucium cum n-am mai avut nicicând

Cerul peste toate revărsa

Un prinos de lacrimi pe pământ.

Cred că altă dată, în alt timp

Îmi vei da, iubire, al tău nimb!

Știu că nu ai fost deloc un vis

Și mi-e dor să mai fiu floare de cais…

ZILELE POEME

Suntem normali, adică formidabili!

Sub ochii tăi o lume nouă creşte,

Sub mâna ta, un mugure-nfloreşte…

Suntem normali, adică formidabili!

Într-un sărut, fiinţa mea se prinde

De inimă şi iute ţi-o aprinde…

Suntem normali, adică formidabili!

O mângâiere te prelinge-n vene,

Balsam să-mi fie-n zilele poeme.

TIMPUL MEU

Timpul meu musteşte iar a primăvară,

Gândurile toate-mi sunt lalele roșii.

Pun o amintire în album deseară

S-o trezească mâine zorii și cocoșii.

Timpul meu aleargă iute ca şi vântul

Să-mi aducă sigur vești din viitor,

Vesel înconjoară – zi de zi – pământul

Adunând polenul viselor din flori.

UMBRA MEA

Tu mi-eşti singura avere:

M-am născut cu tine-n piept, durere!

Zi de zi înaintând spre soare,

Inima mi-am pârjolit

Şi-a crescut durerea şi mai mare

Iar în urmă, umbra mi-a crescut!

Şi-a durut durerea mea amară,

Zvârcolirea ei m-a răvăşit

Dar am stors din ea întâia oară

Mii de lacrimi care m-au albit!

Tu mi-eşti singura avere:

M-am născut cu tine-n piept, durere!

TRANDAFIRII ÎNFLORIȚI ÎN TOAMNĂ

În toamnă mi-au înflorit iar trandafirii

Și purpura lor mă doare cumplit.

E-o vreme solemnă, e toamna iubirii

Sortită luminii unui soare-obosit…

Vor veni brume să mi-i pălească,

Vor arde geruri în inima lor

Iar fulgii reci vor veni să-i gătească

La nunta de-argint a dorului-dor.

În toamnă mi-au înflorit iar trandafirii

Și purpura lor mă doare cumplit.

În iarna care vine, o doină a firii

Doini-va trist, sufletu-mi înflorit…

POEZIE, SCUMPĂ DOAMNĂ…

Să stingem jarul tristeţii de azi

Cu lacrima ta, prinos al iubirii…

Mă poartă, iubito, spre vârfuri de brazi,

Mă strânge la piept şi mă dă fericirii!

Dă-mi mâna, iubito, urcă în mine

Aruncă, lest, părerile de rău,

Deschide-ţi sub paşi zări senine,

Fii doar a mea cum sunt şi eu al tău!

Pe drumul vieţii, abisuri haine

La pândă stau să mi te fure

Rămâi cetatea zidită în mine,

Granitul care ştie să-ndure!

Mi-e teamă, frumoaso, că aceste flori

Îți sunt râvnite la oricare pas,

De zeii puternici şi de muritori

Dar dintre ele, doar tu mi-ai rămas!

Să-mpărtăşim cu totu-o altă soartă

Secundele pline de-nalt şi sublim… –

Deschide, în suflete, singura poartă

Spre raiul pe care-l dorim!

FII AL MEU…

Fii al meu! În astă seară

Să-mi fii sfântă bucurie!

Mâine toate or să piară

Printre întâmplări, o mie…

Fii al meu! Mai plouă încă

Pe cărările uitate…

Singuratică, de stâncă

Te aștept visând în noapte…

Fii al meu! Cum primăvara

Ne înnobilează firea

Să păstrăm în suflet vara

Zăbovindu-ne iubirea!

Contents