Emilia Dănescu

„Mărul, fruct banal și inconturnabil, a făcut o frumoasă carieră de la Eva la Newton fără să-l uităm pe Wilhelm Tell. Emilia Dănescu îl abordează cu îndrăzneală, neinhibată de conotațiile bogate, și face din el mascota poeziei sale. Rezultă un volum agreabil, concentrat, în care și șarpele ispititor „plânge”, iar autoarea mușcă din măr ca din sine, precum Nastratin la Isarlâc. Decorată cu eminentele ilustrații ale maestrului Mircia Dumitrescu, cartea Emiliei Dănescu marchează un prag important în evoluția sa lirică”. (Horia Gârbea) Poet, redactor şi fotoreporter, născută pe 24 iunie 1948 în Râmnicu Vâlcea. Absolventă a Facultăţii de Matematică, Universitatea București.

Stabilită în Bucureşti. Director de imagine şi comunicare Asociaţia Grup Media Singur – Alianţa Artelor, membru Societatea Scriitorilor Târgovișteni şi redactor la Revista Rotonda Valahă și Astralis. Debut literar în anul 2007 şi editorial în 2011. În total a publicat 6 volume de versuri: Zestrea toamnei (2011), Recurs la memoria nopţii (2012), Odihna pietrei (2015), Vocile umbrei (2017), Poeme sub straşina toamnei (2018) și Mărul insomniei (2021).

Numeroase apariţii în antologii colective: Poetes, Vos Papiers! – Antologie de poezie română selecţie Emilia Dănescu şi traducere în limba franceză de Paula Romanescu (2014); Universul poeziei (Șiir evreni), antologie bilingvă, româno-turcă (2019); Noaptea, statuile întineresc, antologie a Filialei București-Poezie a USR (2020). Colaborări la reviste literare: Pro Saeculum, Singur, Oglinda Literară, Climate Literare, Cenaclul de la Păltiniş, Revista de recenzii (online), Urmuz, Lumina Lină (New York), Cervantes, Rotonda Valahă, Arena Literară, Astralis, Destine Literare, Vatra Veche, Algoritm Literar etc. Premii: Premiul III Poezie la Concursul „Vis de toamnă”, Societatea Apollon (2015); Premiul „Laurenţiu Cerneţ” Poezie la Festivalul „Mihai Eminescu”, Drobeta Turnu Severin (2016);

Premiul II pentru „Vocile umbrei” la Festivalul „Alexandru Macedonski”, Bucureşti (2018); Premiul Opera Omnia la Salonul Literar „Rotonda Plopilor Aprinşi” Râmnicu Vâlcea (2018), Premiul Special și Trofeul Rotonda Valahă – 2021. Recenzii şi cronici: Lucian Gruia, Mihai Antonescu, Passionaria Stoicescu, Horia Gârbea, Ana Dobre, Nicolae Georgescu, Evelyne Maria Croitoru, Florin Costinescu, Cezarina Adamescu, Ion Andreiţă, Eliza Roha, Ion C. Ştefan, Ilie Gorjan, Geo Călugăru, Aureliu Goci, Vilia Banța și alții.

Mărul insomniei

Nopți târzii

cu tâmpla ninsă

de singurătate.

O liniște grea

se cerne prin

perdele,

mușcând adânc

din mărul insomniei.

Undeva,

o pendulă lungește

clipele așteptării…

De ce plânge șarpele

Nu eu, Doamne,

zise bărbatul,

ferindu-și privirea.

Ba, el, Doamne, el,

susură femeia,

cu un zâmbet

enigmatic.

Atunci,

de ce plânge șarpele

din pricina

mărului mușcat,

întrebă Dumnezeu

îngândurat.

Dimineața de mâine

Tu ești mărul meu

din marginea

toamnei.

La umbra ta,

tot mai rară,

îmi adăpostesc

neliniștile

și somnul.

Ascund în sân

mere aurii,

ca soarele,

pentru

Dimineața de mâine.

Plâns și singurătate

Târziul din noi

se desfăcea în fâşii

subţiri de lumină.

În odaia înserândă,

cu mireasmă de orhidee,

vocile umbrei ne strigau

dinspre unghere.

Prin crăpături de zid

se auzeau suspine,

de atâta

Plâns şi singurătate.

Binecuvântare

Era un măr singuratic

rătăcit în câmpie.

Dumnezeu se aplecase

peste trupul lui

desfrunzit

înainte de vreme.

Oameni, mulţi oameni

laolaltă,

rămăseseră în genunchi

cu mâinile împreunate

în rugăciune.

Atunci Dumnezeu

a binecuvântat

şi oamenii,

şi mărul…

O poală de stele

Din înalții stejari

cad frunzele,

palme ostenite

mângâind obrazul

serii de octombrie.

La terasa din parcul nostru

și al oricui,

ne ascultăm gândurile

în tăcere.

Luna stă cu noi

la masă…

Hai s-o luăm

acasă,

dimpreună cu

O poală de stele.

Nenumărate poeme

Noaptea îngenunchează

la picioarele

cuvintelor,

aşteptând să te nasc

pe tine, poezie,

murmur al sufletului meu.

Fluturele mov

din palma mea

îşi întinde aripile

evantai

spre soare.

Cuvintele zboară şi ele

în urma lui,

desenând pe cer

Nenumărate poeme.

Despre tine, mărule, măr

Prietenul meu, mărul,

mi-a spus să scriu

despre el

un poem, două poeme,

poate o carte…

Eu l-am rugat

să aibă răbdare.

Am scris despre pietre

şi despre umbre

cu vocile lor cu tot.

Şi a trecut un timp,

încă un timp, alt timp.

Acum, aici, a venit vremea,

uite, scriu

Despre tine, mărule, măr.

(Poeme din volumul

„Mărul insomniei”, 2021)

În oraşul nostru

Venise noaptea

fără de veste.

Ploua pe-ndelete

și apăsat

ca-ntr-un poem bacovian.

Trecătorii,

asurziţi de vocile nopţii,

forfoteau încolo

şi-ncoace

pe trotuare desculţe.

Oraşul nici nu mai ştia

încotro să privească.

Unui trecător întârziat

Am sădit cândva

un măr

în grădina casei

de pe ţărmul

unei mări.

Toamna asta

voi aduna fructele

şi le voi dărui

Unui trecător întârziat.

Doina Bârcă

Contents