Creatii literare - FLORICA GH. CEAPOIU

FLORICA GH. CEAPOIU

FLORICA GH. CEAPOIU

S-a născut la 10 iulie 1948, în Bucureşti. A absolvit, în 1971, Institutul Politehnic Bucureşti, Facultatea de Electronică şi Telecomunicaţii, Secţia Electronică Aplicată. Este posesoarea brevetului de invenţie cu numărul 97568, intitulat Metodă şi aparat pentru măsurarea parametrilor motoarelor termice cu piston, acordat prin hotărârea CNST-OSIM nr. 977, din 30.12.1988. A publicat, în colaborare cu alţi autori, mai multe articole ştiinţifice în revista de specialitate „Construcţia de maşini” şi este coautoare la numeroase comunicări prezentate în simpozioane şi sesiuni ştiinţifice.

În plan literar, a debutat în revista de cultură „Paradox– Theia”, ianuarie-februarie 2003, cu poemul intitulat Poezia şi a publicat poezii în numeroase reviste literare.

Volume publicate: Melodii din taina serii (poezii 2004); Gând ascuns printre oglinzi (poezii, 2005); Dintr-un timp al regăsirii (poezii, 2007); Printre crini şi albe turnuri (poezii, 2008); Aur şi ivóriu (sonete şi rondeluri, 2009); La izvorul neuitării (poeme, 2010); Muguri de lumină / Muguj drite (poezii, 2011 – ediţie bilingvă română albaneză); Raza de lună (poeme în stil: haiku, tanka, tanrenga, 2012); La ospăţul zorilor (poeme, 2012); Reverberaţii pe treptele cuvântului – Zece ani de poezie şi cronică literară (2012); Nestinse candele (sonete, rondeluri, catrene, 2013); Popas în lumină (poezii, 2014); 101 Rondeluri (2015) şi Anotimpul frunzelor de chihlimbar (poeme, 2016).

A obţinut mai multe premii şi are poezii traduse în limbile franceză, albaneză şi engleză.

CÂNTAREA SONETULUI

Vă cer acum stafidele şi pita…

Eu l-am slujit cu iambii florentini

Şi i-am jertfit puzderie de crini,

Cum a făcut pe vremuri Sulamita.

Îl poartă-n lume paşii-i cristalini,

În umbra lor iubirea înflorit-a,

Cu-această vină, tulburând ursita,

Cărarea-i se prefiră printre spini.

Spre templul său din sfinte diamante,

Cu scânteieri în endecasilab,

M-au însoţit Petrarca, Shakespeare, Dante,

Dar sufletu-mi cucernic şi prea slab

S-a dizolvat în taina lui divină

Şi a zidit un înger de lumină.

PASĂREA DIN STELE

Primăvara mă cuprinde

în catifeaua îmbrăţişării sale,

transformându-mă în pasăre

ca să cant toată viaţa

aceluiaşi munte –

cuvântul greu de escaladat.

Trăiesc

printre muguri

ca o pasăre din soare

dornică de înflorire,

dar în miezul de noapte al pietrei

respir

precum pasărea din stele

îmbătată de-ntuneric.

Doar biata pasăre

din inima cuvântului

însetată de rostire, sângerează

în leagănul de lumină

al omenirii,

fără să-i pătrundă misterul.

LUNA ERA CU NOI

Te zărisem în visul meu,

dar nu te recunoscusem încă,

deşi, purtai în spinare

acelaşi vechi rucsac.

Doar luna era cu noi –

ne-nveşmânta în mantii argintii

şi umbrele cădeau alungite

pe văile cerbilor înfriguraţi –

dar nu-i venea să creadă

că ne sărutam de la primii paşi

ai întâlnirii noastre.

Oare, cum am fi putut pierde

o noapte de basm,

în care zăpada acoperea tot muntele,

iar liniştea tot pământul?

Oare, cum aş fi trăit

fără să-ţi simt căldura palmelor

pe obrajii mei îngheţaţi

şi cum aş fi putut să iubesc

fără să mă supun despletită

ninsorii şi gerului alpin?

RUGĂ

Când m-am născut,

nimeni nu m-a întrebat

dacă vreau să navighez

pe-această corabie şubredă,

care este viaţa noastră, plutind

pe marea zbuciumărilor deşarte.

Mi-e teamă de ţărmurile abrupte:

stâncile lor fioroase ar putea

să-mi lovească încărcătura de vise

şi să-mi distrugă făptura de plasmă.

În această întunecime a sorţii,

ajută-mă, Doamne,

c-un gând salvator

şi-o geană de lumină

să-mi găsesc norocul

pe cărări mai lin conturate!

ALERG CU TIMPUL

Alerg cu timpul

spre o nouă viaţă

Ce se-ntrevede

plină de simţiri.

Să am răbdare,

Domnul mă învaţă,

Când torn în cupe

dulcile-amăgiri.

De-am să -ntâlnesc

o nouă melodie,

Ce-i adormită-n

graiul nostru sfânt,

O voi trezi

în calma armonie

A viselor

demult apuse-n gând.

Contents