Ștefan Cornel Rodean

Data nașterii: 03.07.1951

Locul nașterii: Aiud, județul Alba

Profesia: ofițer de artilerie și rachete în Ministerul Apărării Naționale, în prezent pensionar Genuri/Specii abordate în activitatea de creație literară: epigrama, poezia satiricoumoristică, fabula, parodia, proza scurtă satirico-umoristică

Volume publicate: 9 ca autor; 1 în colaborare cu alți doi autori; 3 îngrijite. Inclus în zeci de antologii, volume colective, dicționare. Premiat la zeci de concursuri literare pentru epigrame, fabule, parodii și activitate editorială.

Membru al Uniunii Epigramiștilor din România (din anul 2006) Mebru al Cenaclului Umoriștilor Sibieni „Nicolaus Olahus” (din anul 2006). Președinte al Cenaclului Umoriștilor Sibieni „Nicolaus Olahus” (ales în anul 2008, reales în 2012, 2016 și 2021). Redactor-șef al revistei „ACUS” (revistă trimestrială de satiră și umor editată de Cenaclul Umoriștilor Sibieni „Nicolaus Olahus”).

Leneșul neînfricat

De Sfânta, Dreapta Judecată,

Ce sigur va veni-ntr-o zi,

El nu se teme niciodată,

Căci… nu îl vor putea trezi!

Antimioritică

Ciobanii n-o mai duc ca-n Rai

Şi-ncep ca să priceapă

Că nu sunt „pe-un picior de plai”,

Ci c-un picior în groapă.

Băiat cuminte

El n-a avut, vreo şase ani,

A băuturii boală

Şi nici pe droguri n-a dat bani;

Apoi, s-a dus la şcoală…

Burlacul prea pretenţios

Trece prin cumplite stări:

Prea bătrân şi plin de tare,

După multe căutări,

Nu mai are… căutare.

„Buturuga mică răstoarnă carul

mare”

Cu toţii ne dorim, la o adică,

O răsturnare pentru cel sus-pus

Şi aşteptăm o „buturugă mică”,

Dar „Carul Mare” este mult prea sus…

Colectiv model

Luăm spre rezolvare câte una

Din sarcinile care curg întruna,

Iar scumpa noastră şefă – toată

stima! –

Ia prima.

De când m-am căpătuit

Am bani, iar de prieteni nu mai

scap

Şi-atâta-s de dezamăgit, încât

Prefer duşmanii care-mi „stau în

gât”,

Amicilor ce mi se „urcă-n cap”.

De la părinţi

Băiatul nostru – cel dotat

Cu multă minte – a luat

Inteligenţa de la ea,

Că eu o mai păstrez pe-a mea…

După căsătorie

Aveam, desigur, un temei

Să cred că totuşi am intrat

În rândul lumii, dar constat

Că am intrat… în gura ei.

Duşmani şi prieteni

Duşmanii când m-atacă am fiori

Şi, faţă ca să fac acestei frici,

Mă consolez că, tot de-atâtea ori,

Se bucură o parte din „amici”…

Reproșurile soției

Mă ceartă soaţa mea, amarnic,

Şi pe nedrept îmi face scene

Zicând că nu-s destul de harnic;

Aş riposta, da-mi este lene…

În autobuz

Când urcă o duduie obosită,

Chiar de mașina este-aproape

goală,

Nepotul meu, cuminte, o invită

Urgent, pe locul lui… la mine-n

poală.

La distanţă…

De câţiva ani, în ultimă instanţă,

Şcolarii şi studenţii fără zel

Urmează-nvăţământul la

distanţă;

Dovadă certă că se tem de el…

La spital

Moştenitorii-aşteaptă-o veste,

Iar doctorul le-o dă, în fine:

Nicio speranţă nu mai este…

Bolnavul… se va face bine!

Viorel Martin, Membru USR, UZPR, UER

Contents