Creatii literare - LILIANA POPA

LILIANA POPA

S-a născut la 24 iulie 1960 la Râşnov, judeţul Braşov. Studiile primare le-a făcut în oraşul natal, după care a urmat Liceul „Şaguna“ din Braşov şi Facultatea de Istoria şi Teoria Artei – Universitatea de Arte Bucureşti. A fost prima româncă înscrisă la Institutul „Michelangelo” din Florenţa (Italia), unde a urmat Cursuri de Renaştere. De la 1 septembrie 1990 este redactor la Radio România – Bucureşti FM. Volume de poezii: „Portretul în oglindă” (2014) şi „Stăpână pe tăcerea mea” (2015). De asemenea, poeziile Lilianei Popa au fost publicate în mai multe reviste: „Argeşul”, „Cenaclul de la Păltiniş”, „Oglinda literară”, „Turism şi afaceri” şi „Adevărul literar şi artistic”. „… Versurile ei sunt pline de referinţe, aluzii, semne culturale, dar într-un discurs ce respiră firesc, evitând preţiozitatea. Naturaleţea se obţine greu şi se pierde uşor, de regulă, într-un parcurs liric scurt, în care fiecare cuvânt contează” (Daniel Cristea-Enache).

LA RĂSCRUCEA CU GÂNDURI

La fiecare răscruce

un gând al tău mă priveşte

şi freamătă pădurea…

Prea multe întrebări,

o să le notez pe frunze

şi pentru că azi mi-am vopsit

părul şi ochii

cu verdele frunzelor,

vor rămâne memorate

în pădurea cu năprasnic şi fragi…

răscrucea cu gânduri

APUSUL A VENIT ÎN LADA MEA DE ZESTRE

Umbra mea ascunsă în iarbă

mă căuta să mă împletească,

să mă despletească.

Se amesteca în dansul fluturilor,

dansul iubirii,

aduna toate păsările cerului

să le mai spună legende.

Păstrează apusul în pumni

să mi-l cânte

Şi înfăşurat într-un tril,

să mi-l aşeze în lada mea de zestre.

În vis se făcea că în lumina blândă a

după-amiezei

mă plimbam pe malul unei ape

învolburate,

fără să ştiu unde sunt.

Pe mal, rochiţa înfoiată a rândunicii

mi se înfăşura pe glezne.

Umbra opacă a copacului

îmi netezea gândurile…

Libelule cu aripi străvezii,

se-adunau deasupra apei

în dansuri doar de ele ştiute.

În zăvoi un iepuraş castaniu,

cuci, lăstuni şi-o mulţime de rândunele

îşi făceau cuib în malul sufletului meu.

Un şarpe a trecut aproape de mine.

Nu l-am recunoscut.

Dar tot el a ridicat capul pe potecă.

Şi m-a strigat din urmă:

Nu mă recunoşti? Eu sunt!

20 august 2013

STRĂINUL

Ce nume să-ţi dau

ai venit la mine pe jos

şi ai bătut la porţi închise.

Porţi atâtea nume:

soare, fiindcă te-ai topit în fiinţa mea,

răsărit şi mare,

spirală, contemplare

ploaie, plimbare,

neliniştea înşiruită pe-o cărare,

vitraliu sângeriu de catedrală

cu stropii neuscaţi,

corabie ce asfinţeşti la infinit,

risipitor între viaţă şi moarte,

liber ca drumurile ce pleacă

spre unde vor,

August răsturnat de dor,

fântână flăcărilor din piept.

Mi-ai adus o pagină de cer

să pot respira cu sufletul,

să făuresc cu spiritul.

CÂND NOAPTEA E PREA LUNGĂ PE PĂMÂNT

Când noaptea e prea lungă pe pământ,

«fluturii aceia rupţi din soare»,

ce mi-au adus iubire şi candoare,

îmi prelungesc chiria pe pământ.

Am strâns umbre, amintiri în buzunare,

şi le-am trimis apoi pe Frunze plutitoare,

şi cu lumina-n pumnii mei fragili,

Ţi-am răsărit în cale,

Te mai miri?

Mai 2013

PLOAIA DE AZI ARE GUSTUL TĂU

Vreau dimineţi cu rouă şi cu soare,

să fiu eu aerul ce-l sorbi

din labirintul gândurilor mele.

Să primeşti răcoare…

Voi fi tăcerea dintre noi,

te voi mângâia cu umbra copacilor,

cu stropii de ploaie aduşi în pumni

până la tine…

Şi pentru că un nor îţi desenează chipul,

am înţeles de ce ploaia de azi are

gustul tău…

11 august 2013

PLOAIA TOPITĂ ÎN IUBIRE

Ce pasăre îţi plouă gândul cu aripile sale,

o părere sunt anotimpurile tale,

tu plouă peste toate,

peste uitatele păcate,

coboară iar balsamul de uimire,

tu eşti ploaia topită în iubire

Contents