SAVANTUL ȘI PROFESORUL COSTIN D. NENIŢESCU

SAVANTUL ȘI PROFESORUL COSTIN D. NENIŢESCU

FONDATORUL ȘI PROMOTORUL CHIMIEI ORGANICE

ÎN ROMÂNIA

Membru al Academiei Române, chimist de excepţie al ştiinţei româneşti, cu un deosebit prestigiu internaţional, Costin D. Neniţescu s-a născut la Bucureşti pe data de 15 iulie 1902. A fost fiul lui Dimitrie S. Neniţescu, doctor în drept şi ştiinţe politice, avocat, secretar general al Ministerului de Interne, director al Băncii Naţionale Române, deputat, fruntaş al Partidului Conservator şi ministru al Industriei şi Comerţului (1910-1912). Costin D. Neniţescu a absolvit, în Bucureşti, Colegiul Naţional „Gheorghe Lazăr” şi a început în 1920, la numai 18 ani, studiul chimiei la Universitatea ETH din Zürich, Elveţia, unde a fost profund impresionat de cursurile lui Debye, care a elaborat modelele de difracție ale razelor X şi Staudinger, descoperitor al reacției sau a reducerii ce constau în adiție nucleofilă. Fiind fascinat apoi de lucrările lui Hans Fischer, se transferă în 1922 în München, unde îşi termină studiile în 1925. Deşi doctoratul a fost condus de mentorul său ştiinţific Hans Fischer, în timpul pregătirii tezei de doctorat realizează, fără a folosi metodele lui Fischer, o sinteză originală a indolului, un important compus aromatic. Fischer a fost preocupat de chimia pirol, investigând pigmenți din sânge, din bilă și clorofila din vegetale, pigmenți derivati de tip pirol.

Numai el a primit multe onoruri pentru această lucrare, dintre care şi Premiul Nobel în 1930. Sunt importante aceste precizări pentru a înţelege la ce nivel era cercetarea la acea dată, anii 1920-’25, şi ce anvegură ştiinţifică de geniu a avut Costin D. Neniţescu, fiind capabil ca la anii tinereţii să aprecieze şi să se îndrepte spre acestă ramură de cercetare aplicată în biochimie şi farmaceutică.

S-a întors apoi în ţară, unde, între anii 1925 şi 1935, a fost profesor la Universitatea Politehnică din Bucureşti şi a predat cursurile proprii de chimie organică şi chimie generală. În 1928, la numai 26 de ani, publică prima ediţie din aceste două tratate, Chimie organică şi Chimie generală, fără de care nu se putea dezvolta învăţământul liceal şi universitar în domeniul chimiei. Peste 40 de generaţii au învăţat şi încă învaţă după aceste cărţi, singurele de specialitate în limba română care se ridică la nivel occidental. Ulterior, timp de 24 de ani nu s-a mai publicat nimic asemănător la acest nivel.

Tratatul de Chimie organică a fost publicat în 8 ediţii. A publicat, de asemenea, Manualul inginerului chimist. De nenumarate ori a afirmat cu amărăciune că „nu m-a răbdat inima să las atâţia copii buni şi inteligenţi să înveţe prostii!” şi de aceea s-a angajat la o muncă titanică pentru a realiza manualele actualizate şi cursuri de specialitate.

Începând cu 21 decembrie 1935 a fost membru corespondent al Academiei de Ştiinţe din România şi membru titular de la 20 decembrie 1936. A avut o deosebită contribuţie şi în cadrul Societăţii Române de Chimie. În anul 1936, la a V-a ediţie a Congresul Naţional de Chimie la care a participat, s-a bucurat de o evidentă bună apreciere în rândul personalităţilor europene de marcă, precum Jean Perrin, cel care a determinat experimental numărul lui Avogadro, până atunci apreciat numai teoretic, sau George Urbain, descoperitorul lutețiului.

CHIMISTUL ORGANICIAN COSTIN D. NENIȚESCU

A fost ales ca membru al Academiei Române şi al altor academii din: Germania, Cehoslovacia, Ungaria şi Polonia, tratatele sale

de chimie fiind traduse pentru a fi studiate şi în universităţi din străinătate.

Pentru lucrările sale în domeniul reacţiilor cu catalizatori compuşi de aluminiu a fost desemnat laureat al Medaliei August Wilhelm von Hofmann, acordată de Gesselschaft Deutscher Chemiker, una dintre cele mai înalte distincţii ştiinţifice din domeniul chimiei.

În schimbul tratatelor sale, au fost date spre a fi traduse şi la noi în ţară studii de chimie ale unor prestigioşi autori occidentali în acest domeniu.

Costin D. Neniţescu a colaborat cu profesori celebri din Statele Unite ale Americii, contribuind cu scrierea unor capitole la diverse tratate. Unul dintre aceştia a fost Linus Pauling, profesor şi un autor remarcabil, al cărui prim tratat de specialitate, General Chemistry (Chimie Generală) – 1949, autor şi al The Nature of the Chemical Bond (Natura Legăturilor

Chimice)-1939, a influenţat notabil chimia din secolul XX. A scris numeroase articole privind consumul de vitamina C şi al altor nutrimente, a generalizat ideile definind Medicina Ortomoleculară; a scris peste 1000 de articole pentru studenţi şi publicul larg privind ştiinţele, viaţa şi sănătatea, fiind considerat părintele biologiei moleculare. Menţiunile acestea despre L. Pauling arată anvergura ştiinţifică unică a întemeietorului şcolii româneşti de chimie, profesorul C. Neniţescu, care a reuşit să fie mult timp în topul oamenilor de ştiinţă ai timpului său.

Numeroşi compuşi organici şi reacţii îi poartă numele. Se poate spune că “hidrocarbura Neniţescu“, prima anulenă (CH)10, a propulsat chimia compuşilor tip anulene. A fost pionierul aplicării condiţiilor de reacţie fizice în chimia organică din România. Munca profesorului Costin Neniţescu se regăseşte în 262 de articole originale şi 21 de brevete. În anii ‘70 lucrările sale au numărat 1000 de citări. Chemistry Citation Index numără mai mult de 20 de citări pe an. A fost pentru scurt timp decan al Facultăţii de Chimie Industrială din cadrul Institutului Politehnic Bucureşti.

A manifestat cu autoritate dispreţul faţă de cei care au achiziţionat şi au decis instalarea pentru industrializarea ţării a unor tehnologii chimice cu mari consumuri, în special în domeniul chimiei organice şi macromoleculare – fire, fibre şi cauciuc – învechite, de care ştia din studenţie şi care ulterior au fost modernizate. A fost împotriva practicii de a substitui specialiştii cu oameni politici păguboşi.

La simpozionul din 2 iulie 1970 al Academiei Române, dedicat perspectivelor dezvoltării științei în România, discursul lui Costin D. Nenițescu a fost o critică virulentă a condițiilor atribuite cercetătorilor şi proiectanţilor de tehnologii din ţara noastră. După aceste afirmaţii şi asumări, dar fiind şi un pasionat fumător, Costin Nenițescu a murit în urma unui atac de cord, la Buşteni, la 29 iulie 1970. Autoritățile politice din România au refuzat să publice ultimul său discurs chiar şi un an mai târziu, în Proceedings of the Symposium. Aspectele politice ale ştiinţei au fost şi sunt total diferite de aplicaţiile ştiinţei în politică, fiecare având alte INTERESE politice în toate timpurile.

LUCREŢIA EUGENIA BREZEANU

Cercetător ştiințific

Contents