Creatii literare - VICTORIȚA DUȚU

VICTORIȚA DUȚU

S-a născut pe 12 august 1971, la Podriga, Botoşani. Absolventă a Facultăţii de Matematică (1995) şi Filosofie (1999), Universitatea „Alexandru Ioan Cuza” din Iaşi. Este profesor de matematică, titular, la Liceul Teoretic „Traian” din Bucureşti. A câştigat premii naţionale şi internaţionale de poezie şi a făcut expoziţii de pictură în ţară şi în străinătate. Victoriţa Duţu este Ambasadoare a Păcii în cadrul Organizaţiei Internaţionale „The Universal Circle of the Ambassadors” din Liban şi a mai multor societăţi de poezie din străinătate, printre care „Poetry Society of America”, New York. Volume publicate: „Există un tu” (2016), „Gabriel” (2015), „Ilinca” (2010), „Singurătatea tatălui” (2007), „Vreau o altă lume” (2006), „Cuvintele” (2005), „Spaţii” (2004).

Există un Tu

la care lumea să

privească

există un Tu

în jurul căruia

lumea se roteşte

El păşeşte tăcut

către fiecare privire

către fiecare pas

şi drumul lăsat

în urmă

devine lumină.

***

Tu eşti numai cer

Un alt cer

Dincolo de cer

Ce ai adus

Cerul de

Deasupra noastră

În materia

Noastră lăuntrică

Şi ai transformat

Greutatea substanţei

În uşurătatea

Cerului

Care ridică

La el

Tot ce-i ceresc

Tot ce este al lui

Şi al Tău

Revărsat

Peste lumea

Devenită

Substanţă grea

Ce-şi caută

Ideea

Izvorâtă

Din rostirea Ta

Către ceea ce este

Să fie.

***

Tu în întuneric

Ai săpat

Porţi de lumină

Şi ai construit

Poduri de înţeles.

Cuvintele Tale

Semănate în lume

Au făcut să crească

Mândre grădini

Prin care oamenii

Tăi ce se hrănesc

Din cuvintele Tale

Să se bucure în

Frumuseţea lor

Că Tu eşti cu ei

Şi ei îşi duc viaţa

În Tine.

***

Tu eşti Mirele lumii

Ce-şi aduce Mireasa

La sine

Ai făcut din lume

Mireasa Ta

Şi un al loc

I-ai pregătit

În fire

Tu cel ce eşti lumină

Din lumină

Pururi ales

În toate ce sunt

Ale firii

Ca Tu

Să le fii

Cel mai de preţ

Înţeles.

Cuvântul Tău

E piatră

Zidită-n temelia

Lumii

Fiecare cuvânt

E un loc

Ca punct de trecere

Spre o nouă lume.

Privesc cu atâta

încredere

În ceva neştiut

Ştiu că este ca

Privirea Ta

Aţintită spre

Lume

Când totul tace aici

Se aude lumina

Cum clipoceşte încet

Roua răsăritului Tău

Peste lumea

Ce-l ţine în sine

Pe om

Ca cea mai aleasă floare

În cuvântul Tău!

Totul restaurat

În Tine priveşte

Din nou

Ca prima dată

Şi cuvântul

Ce-a devenit om

Sădeşte în lume

Puterea de-a privi

În cele ce sunt

Şi-n tăria de-a fi

Ca la început

În lume.

***

Tu ai făcut

Un pas

În prima zi

A istoriei

Şi pământul

S-a rotit

Invers

În jurul Tău

Tot ce a fost

De atunci

Privire în lume

S-a primenit

În el prin

Cuvântul Tău.

***

Fiecare cer

E un alt infinit

Şi fiecare treaptă

E din nou infinită.

Drumul spre El

E un infinit în tot

Şi această mergere

Este infinită

Pentru că El a

Construit prin

Lume

Drum de infinit

În aşezarea lumii.

Contents