Creatii literare - ADRIANA TOMONI

ADRIANA TOMONI

S-a născut pe 30.11.1957, la Geoagiu.

În prezent, domiciliază în Deva şi este de profesie asistent medical.

Cărţi publicate: Dar de Crăciun (poezii), Dar (poezii), Dar din iubire (poezii), Dar pentru tine (poezii), Prietenie (poezii pentru copii), Împreună (poezii), Petale (poezii), Întinde-mi mâinile ca altădată, Desculţi prin sentimente. A

driana Tomoni este membră a Asociaţiei Scriitorilor din Judeţul Hunedoara; a Ligii Scriitorilor din România, filiala Judeţului Hunedoara; a Societăţii „Limba noastră cea Română” din Chişinău; a Filialei 43 Orăştie şi a Cenaclului „Ion Budai Deleanu” din Geoagiu.

A primit mai multe premii, diplome şi distincţii pentru activitatea literară.

PUIUȚ DE BRAD

Puiuț de brad făr-apărare,

Cu visul de lumină secerat,

Ca mielul dus la abatoare,

De Marea Sărbătoare, din viață ești furat.

Îți punem globuri și beteală,

Pe trunchiul cu sevele plângând

Și te cântăm cu mare osteneală,

,,O brad frumos”, fără mustrare-n gând.

Puteai să crești pe înălțimi de munte,

Cu fruntea stele să atingi,

Pletele să-ți fie cărunte,

De neaua dalbă și timpul să-l învingi.

Mă iartă pentru viața-ți frântă,

Fii darul meu pentru cei mici,

Iubirea prin tine cuvântă,

Tu brad frumos, ce de Crăciun, te sacrifici.

CUFERE DE ARGINT

Să cauți în cufere de-argint,

gustând din jarul de cuvinte,

te arzi sau flăcări mari aprinzi,

din șoaptele zidite-n minte.

Aleși sau răstigniți să scriem poezie,

să-ntindem sufletele la mezat,

pedeapsă ni-i răsplata ce-o să vie,

că am atins în versuri stele, cu păcat.

Zăresc doar ochii perlelor din scoici,

nu sunt surfer ce știe valul,

spiralic, nechemate voci,

dureri în palme-mi pun

și îmi arată malul.

Lacrima ce-mi curge pe obraz,

o pun în rima unui vers,

aripi îi cresc și-apoi îl las,

să plece lin în univers.

Iubirea-n taină o cunun,

în catedrale de cuvinte,

cu poezia o adun,

în cufere de-argint,

păstrate-n locuri sfinte.

CĂDEM ÎN LUME

Cădem în lume, să urcăm,

purtând ecouri ancestrale,

înnobilați cu mare dar,

sufletul ce veșnic nu moare.

Semințe-n noi de bine și de rău,

lăsați să semănăm ogoare,

timp măsurăm mergând mereu,

cu umbra noastră-nsoțitoare.

Icari cu aripi ceruite,

țintim umili către lumină,

ca nuferii dorim, fragili,

să ne-nălțăm din rădăcină.

Adeseori, renaștem din cenușă,

când o scânteie-a mai rămas

și mai deschidem înc-o ușă,

cu chipul trist și-nlăcrimat.

Ne bucurăm de mâna-ntinsă

și zâmbetul ce-ți dă puteri,

zici că viața nu-i învinsă,

când, suspinând, mai poți să speri.

Spre Flori de colț întindem mâna,

cu privirea către cer,

precum corăbii ce înving furtuna,

convinși că visele nu pier.

MI-EȘTI DRAG

Mi-ești drag, ca o romanță veche,

Arpegiul viului izvor nestins,

A vremii aleasă pereche,

În palmele iubirii cuprins.

Îmi ești ca o icoană sfântă,

În luminoșii sipeți viețuiești,

Flăcări împletite ce cuvântă,

Iubirea, cu migală o zidești.

Zorii, vreau să-i văd mereu cu tine,

Apusul să ne prindă-mbrățișați,

Când noaptea-n voaluri mătăsoase vine,

Cât mi-ești de drag, îți spun cu ochii-nrourați.

AEZII

Sărmani aezi ce-nșiruie cuvinte,

Arcadia visând pe înserat,

Cu lacrimi tristețile-s tivite,

Dar drumul, de vers e luminat.

Își umplu ulcioarele din visuri,

Extrag esențe din sublim,

Se-afundă până în abisuri,

Scoțând lumini din tristul țintirim.

Deschid ferești și te îmbie,

Să bei din sufletul lor blând,

Din versul ce zborul îți învie,

Ei stând smeriți în tainic rând.

Își picură nisipul din clepsidră,

Urcând cu greu spre înălțimi,

Luptându-se cu-a vieții hidră,

Hrănindu-se din palme de Treimi.

EȘTI

Ești vechi, de veacuri multe, înnoit,

Din ancestralul vremii plăsmuire,

Cu-n hieros gamos nenuntit,

În țări dilmune altoire.

Pântecul iubirii te-a creat,

S-aduci pe lume împlinire,

Cu sacre lumini cuminecat,

Al universului, sfântă zidire.

Să ne-mpletim în azurii veșminte,

Izvoare revărsate-n râu,

Oglindite-n cerul blând, cuminte,

Cu aștri agățați la brâu.

În noi, povara dulce a iubirii,

Efluvii de lumini arzând,

Înalță curcubeele-mplinirii,

Semne spre zenit, în taină așezând.

Contents