GEORGE CORBU - umorist

GEORGE CORBU

Născut la Bucureşti (17.08.1940), unde a absolvit Facultatea de Ştiinţe Juridice şi Cursuri Postuniversitare de Drept Internaţional Public şi a lucrat ca jurist. Membru al Clubului Epigramiştilor Bucureşteni „Cincinat Pavelescu”, membru (şi preşedinte) al Uniunii Epigramiştilor din România, membru al Uniunii Scriitorilor din România, membru al Uniunii Scriitorilor din Republica Moldova.

A publicat cel puţin 25 de cărţi (poezie, epigramă, istorie literară, antologii literare, traduceri, îngrijiri de ediţii, biblioteconomie), între care: „Corbigrame” (epigrame, I – 1995, II – 2003), „Ace la purtător” (epigrame, în colaborare, 2002), „Duelul sutei de sonete” (Mircea Trifu & George Corbu, 2012); „Epigramişti români contemporani.

Mic dicţionar” (în colaborare, 2002), „Antologia epigramei româneşti” (în colaborare, ed.I – 2004, ed.a- II-a – 2007). A scris peste 145 de prefeţe, postfeţe, studii introductive şi prezentări pe ultima copertă a unor cărţi.

Este inclus în peste 100 de volume colective de umor.

Mie însumi (1)

Ca român sunt optimist:

Sufăr trainic, deci exist!

Iubitei

Pe-ntinderea iubirii, adâncă,

Am fost un val, ai fost o stâncă.

Unui critic literar

Citeşte mult şi-apreciază:

„Sub orice critică”… semnează.

Planeta albastră

Când planeta e albastră,

Cum să fie soarta noastră?

Unui ajuns

Te-au înălţat în rang.

Pe când mai sus – în ştreang?

Declaraţie de supunere

Ajunsă-n Parlament şi în Guvern,

În faţa ta, Prostie, mă prostern!

Noi şi drepturile omului

Multe drepturi; între ele

Dreptul de-a urla la stele…

Destin

De-ncerc să pun un punct pe i

Sar toţi pe mine: nu co(r)bi!

Cenuşăreasa

Nu sunt simple aparenţe,

E-adevăr universal.

Epigrama umblă-n zdrenţe,

Oda, în costum de bal!

Epigrama

Epigrama, gen etern,

Cu sclipire de sidef,

N-ar ţinti în subaltern,

De-ar putea lovi în şef.

Mie însumi (2)

Devizei mele absolute

Îi caut încă edificiu:

Deşi voiam să-mi fac virtute,

Din muncă mi-am făcut un viciu!

Mie însumi (3)

Iubita, când din ochi o sorb,

Eu nu ştiu sigur dacă-s corb

Ori vultur, papagal sau cuc

Chiar dacă par un guguştiuc.

Unui critic

E stăpân pe meserie,

Pe deasupra, om de fier,

Când începe el să scrie,

Toate operele pier!

Constat

De la case mari de piatră

La bordeie de chirpici,

Tot aceiaşi câini ne latră

Şi ne arde-acelaşi bici.

Politica atotdominatoare

Şi-n lumea animală, tristă,

Politica-i de tot bizară:

Pe când albina-i monarhistă,

Furnica este proletară.

Exerciţiu de logică politică

Paradoxul – eu l-accept,

Chiar când alţii pot să-l nege:

Statul ăsta-i stat de drept

Dominat de făr-de-lege!

Realităţi geopolitice

Sunt două state româneşti;

Dacă-ai uitat din care eşti,

Să nu te duci la ghicitoare –

Întreabă-l pe Ştefan cel Mare.

Peisaj

De priveşti acest decor,

Răsuflarea ţi se taie:

Lângă-un ţap ispăşitor

Paşte calul de bătaie!

Excelsior

În universul policrom,

De când e lumea, omu-i om!

Dar nu-i ajunge-o veşnicie,

Să fie şi de omenie!

Invocaţie

Popor român mult talentat,

Ai merita o altă soartă,

De vreme ce ai transformat

Chiar şi corupţia în artă!

Introspecţie

De-am putea să fim eroi,

Învingându-ne pe noi,

În oglinda orişicui

N-am zări decât statui.

La medic

La medic mergi ca la oracol…

Ieşind de-acolo poţi să speri

Că nu mai ai nici un obstacol

Spre lumea fără de dureri!

Unui plagiator

Mă pregătesc de pe acum

Să apăr noul tău volum,

Deşi nu-s critic reputat:

Am un cuvânt… ca avocat.

Femeile

Când e vorba de femei

Relativul absolut e:

Deci s-aplică, dragii mei,

Regula cosi fan tutte.

Colegială

Cu băiatul meu Costel

Mă-nţeleg destul de bine.

Eu fac teme pentru el,

Iar el doarme pentru mine.

Adoraţie

Ador şi nu din vreun îndemn,

Ci din pornire-adevărată –

Şi Mânăstirea dintr-un lemn

Şi omul cel dintr-o bucată.

Continuitate

Suntem de-aici – o lume ştie –

Nu doar de veacuri douăzeci!

Pământu-i pentru noi vecie,

Pentru duşman – un loc de veci!

Contents