MIRCEA IONESCU-QUINTUS

MIRCEA IONESCU-QUINTUS

Născut pe data de 18 martie 1917, la Kerson, în Ucraina. Absolvent al Facultăţii de Drept, avocat, om politic. Poet, prozator, memorialist, dramaturg, epigramist, membru (şi preşedinte într-o perioadă) al Cenaclului „Ion Ionescu- Quintus”, din Ploieşti, Preşedinte de Onoare al Uniunii Epigramiştilor din România.

Apariţii editoriale epigramatice: „Haz de necaz” (1943), „Epigrame şi epitafuri” (1976), „Epigrame” (2001), „Trident Quintus” (în colaborare, 2001). A îngrijit, împreună cu Mircea C. Dinescu şi Virgil Petcu, apariţia volumului „Muşchetarii prahoveni” (1996).

Inclus în peste 60 de volume colective de epigramă.

NELU VASILE-NEVA

&nbsp:

FUGIT IRREPARABILE…

Pentru cine lucră bine,

Vremea trece, vremea vine,

Pentru cine doar petrece,

Vremea vine, vremea trece.

INTELIGENŢĂ

Mintea ageră, potenţa,

De-aţi găsi în lume rostul,

De a sesiza esenţa

Şi de-a şti să faci pe prostul!

ÎNTRE VIS ŞI REALITATE

Nu regret c-am fost un an

În Guvernul Stolojan,

Dar visam să fiu ministru

De la Tisa pân’ la Nistru.

MINIŞTRILOR DE PE VREMURI

Îşi tot ziceau, cu mult orgoliu,

Miniştri fără portofoliu,

Dar aş fi vrut să văd pe-acel

Ministru fără portofel!

RUGĂ LA ŢEPEŞ

Doamne, cinstea vrem să-nceapă

Şi tu singur te pricepi

Cum să-i tragi pe toţi în ţeapă.

Dar de unde-atâtea ţepi?

ADEVĂR ŞI MINCIUNĂ

De când soarele şi luna,

De când valul spart de stâncă,

Adevărul e minciuna

Nedescoperită încă.

NECUVIINŢA

Pe al vieţii lung traseu

Este o interferenţă

Între lipsa de decenţă

Şi surplusul de tupeu.

SCRISOARE PIERDUTĂ

Şi Caţavenci şi Tipăteşti

Apar mereu pe-a vieţii cale;

Păcat că nu mai întâlneşti

Şi-un Caragiale!

FEMEIA

În viaţa ei făr’ de păcate

E cea mai luminoasă stea,

Nu are lipsuri, nici etate

Şi totuşi, are ea ceva…

FEMEILOR

De când îi ştiu iubirii mersul,

V-am scris poeme de amor,

V-am dat şi rima mea şi versul,

Ba, chiar şi dreptul de-autor!

ALE TINEREŢII VALURI

Stau pe plajă-ntinşi la soare

Un flăcău şi-o fată mare.

Cum lăsatu-s-a-nserarea…

Mare mai era doar marea!

UNEI MIRESE GRĂBITE

Când nunii mari au să te cheme,

Să guşti din vinul purpuriu,

Ca să te bucuri e devreme,

Iar să regreţi e prea târziu!

COASTA

Ţărmul mării agitate,

Arc de os la vertebrate,

Partea omului, aceea

De-unde ni s-a tras femeia.

MĂRUL LUI ADAM

Eva l-a cules din ram

Ispitindu-l într-atât,

C-a muşcat din el Adam…

Şi de-atunci ne stă în gât.

STRIGĂTURĂ

În cinstea ta, cea mai frumoasă,

Am luat inele, blănuri, casă,

Mercedes, Picasso, covoare

Şi… câţiva ani de închisoare.

„UNITATE”

De când jurară amândoi

Că numai moartea-i va desparte,

Ea nu se mai temea de moarte,

Nici el de viaţa de apoi.

LA „BOLTA RECE”

De vreţi ca lumea să petreacă,

Aduceţi, măi, şi fete mari:

Din Bohotin o „busuioacă”

Şi pe cea „grasă” din Cotnari.

OLTENEASCĂ

Foaie verde maghiran,

Ea din Balş, el din Sudan,

Că nici nu trecu un an

Şi-l făcu muica… oltean!

LAMA

Ascuţişul de topor,

Preot – pustnic în Tibet,

Mamifer rumegător

Din familia… Gilette.

ADEVĂRURI

Nu toate-averile-s comoară,

Nu orice piatră este stâncă,

Nu toate păsările zboară,

Nu tot ce zboară se mănâncă.

CULORILE VIEŢII

Om cinstit, modest, integru,

Iar vecinul, controlor;

Primul a rămas alb-negru,

Celălalt… tele-color.

EPITAF UNUI DENTIST

Răposat-a întru Domnul

Şi-ngropat de brazda humii,

Liniştit îşi face somnul,

C-a scăpat de… gura lumii.

PE MORMÂNTUL UNUI PROST

Zice-se că un satrap

L-ar fi mutilat oribil,

Dându-i cu securea-n cap.

… Imposibil!

DORINŢA DE PE URMĂ

La locuinţa mea de veci

Tot mai aştept să vie-o fată,

Că nu e nimeni pe poteci

Şi am intrare separată.

Contents