Creatii literare - RODICA ELENA LUPU

RODICA ELENA LUPU

Născută în Războieni, judeţul Alba. Studii: A.S.E; Facultatea de Drept. Consilier juridic, scriitor, editor, jurnalist cultural, manager Editura ANAMAROL din 2003 şi până în prezent. Colaborări cu reviste din ţară şi străinătate; realizator radio, TV. Membru: Uniunea Scriitorilor din România, Uniunea Compozitorilor şi Muzicologilor România; GEMA Berlin; Academia Româno-Americană de Artă şi Ştiinţă; International Association of Paradoxism (SUA); Asociaţia Română pentru Patrimoniu (ARP); Asociaţia Scriitorilor de Limba Română Quebec, Canada; Academia de Ştiinţe, Literatură şi Arte (ASLA); Colegiul Consilierilor Juridici; Doctor honoris causa Academia DACOROMÂNĂ; Membru de onoare, Ars Longa, Nurnberg. Pseudonim: Roena WOOLF.

Debut: poezia “Clipa”, 1980. Debut editorial: „Eterna poveste”, roman, 1992.

Are 65 cărţi publicate în perioada 1992-2017; Călătorie: „Vacanţe, vacanţe…”, vol. 1, 2 şi 3; Proză, romane dintre care „Glasul inimii”, două ediţii; „Dincolo de timp” apare şi în limba engleză („Beyond time”); „Puterea destinului”, „Timpul judecă şi plăteşte”, „Eterna poveste”, „Miracolul vieţii”, „Parfumul dragostei”, „Clipe în doi”, „O umbră din trecut”, „Mâna destinului”, „Mister”, „Undeva, cândva, cineva”, „Iubire, tu”.

Poezie, 22 volume; are poezii traduse în 7 limbi: franceză, germană, engleză, spaniolă, italiană, suedeză, maghiară; proză scurtă, hobby, cărţi pentru copii poezii şi povestiri.

Antologii: apare în peste 40 de antologii la diferite edituri.

Editor / antologator / coordonator, apare în: „Simbioze lirice”, poezie, 20 de volume; “Scripta manent”, proză, 10 volume; „Non multa sed multum”, antologie de poezie româno-spaniolă; „Verba volant”, antologie de poezie româno-italiană; „Carmen”, antologie lirică, vol. 1-8; „Întâlnirea poeţilor”, antologie multilingvă, vol 1-5; „Simfonia poeziei”, vol. 1-4.

SCARA CU FLORI

Urcăm cu inima uşoară

Cu-n trup care-a crescut treptat

Purtând în spate trista scară

A tot ce-a fost şi am uitat.

Ne avântăm pe calea înaltă

Purtând doar clorofila-n gând

Şi-apoi cu floarea laolaltă

Ne pomenim visând, cântând.

Iar când se-aprind din noapte zorii

Şi nu mai ştim ciopli lumina

Alunecăm pe scara florii

Luând în braţe rădăcina.

MARINĂ

În apa mării sunt delfini.

Oglinzi adânci.

În apa mării sunt rechini,

recife, stânci.

Se-amestecă în mod bizar

Albastrul dulce, verdele amar,

Nisip gălbui, iluminarea zării

Cu noi

În apa mării,

Cu noi în apa mării…

DE CE?

Iubire, tu…

De ce eşti nemiloasă?

De ce mă-ntorci

la primii tăi fiori?

Şi mă priveşti

şi mă măsori

ca o fereastră nouă

de la casă…

Iubire, tu…

Pedeapsă luminoasă…

ARBITRAJ

Eu visez…

Eu am curaj…

De mult nu mai fac bilanţuri…

Chem iubirea-n arbitraj

să mă apere de lanţuri.

Vrei să mi le pui pe mâini?

Moarte, poţi să mai amâni!

Să nu-mi fie mult prea grele

Când te-mbrăţişez cu ele…

CLIPE ÎN DOI

Fără trup…

Numai suflet…

Eşti tu?

Sunt eu?

Nu mă striga…

Nu-ţi pot răspunde…

Încearcă tu când te strig…

PHILEMON ŞI BAUCIS

Doi arbori…

Rădăcini genealogice…

Dorm în picioare…

Cântă…

Sfârşitul lumii…

DINCOLO DE TIMP

Cu toţii vrem doar zile fără nume,

Şi zori plăpânzi, tăcuţi.

Amiezile cu somn neliniştit…

Târzii, şi serile îngândurate.

Şi-atâtea cavalcade de-anotimpuri…

PEISAJ

Tufişuri verzui…

Umbrele negre-ale stâncilor

cad pe pământ…

Câmpuri cu mirişti rostogolite

Reflexe de apă…

Munţii se-nvăluie-n aburi

de-argint strecurat.

Nori nemişcaţi – blocuri metalice –

apasă pe visuri…

Sus, foarte sus,

pe stânca cea mai înaltă

stă atârnat un copac…

Figură de visător…

La picioare, supărat, un torent…

Se-aude plânsetul muntelui…

Şi eu, rătăcind printre toate…

VOI TRĂI…

O voi lua de la capăt

Aşa îmi spuneam. Ştii.

De mâine…viitorul…

Voi face sport, voi trăi, voi iubi. Voi?

Acum e doar o perioadă de tranziţie…

Ştii. Repetiţia. Preludiul.

Totuşi, unii oameni mor firavi. Nu noi!

Libertatea supremă e o temniţă.

Trecutul o oglindă care stă cu spatele.

O locomotivă. Oamenii fug

să o ia de la capăt.

Uneori ameţesc,

am o stare confuză de slăbiciune –

Am să fac sport.

Voi fi puternic.

Zilele trecute am rămas ştirb

Mă simt bătrân. Urât.

O alveolă goală

Ecouri. Un inorog rătăcit

Iluzia dragostei

Desigur, şansa mediocrităţii:

Voi iubi, voi citi, sigur că da,

Voi fi cult şi slab, copleşit

de bolile singurătăţii.

Dar ce voiam să spun?

A da!

Voi trăi… totuşi.

Contents